Яков Полонски
Дойдоха сенките-пазачи…

Превод от руски: Ана Александрова, —

chitanka.info

Дойдоха сенките-пазачи

с нощта да бранят моя праг.

Откриват тежките клепачи

очите — извори на мрак.

И шепот от гласа й нежен,

и дъх по моето лице…

Косите й със жест небрежен

се сипят в моите ръце…

Почакай, нощ! Закриляй с мрака

света, магьосан от любов.

Ти, време немощно, почакай!

Спри часовете с благослов.

Но ето, сенките-пазачи

напускат с трепет моя праг!

Под спуснатите в жар клепачи

отново пак извира мрак.

Ръката й съвсем застива,

лицето — в огнен свян гори

и срамежливо в мен се скрива…

Почакай, слънце! Време, спри!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.